![Фотография](https://antio.ru/uploads/profile/photo-thumb-4721.jpg?_r=0)
Я vs онанізм
#1
Отправлено 21 Март 2011 - 01:17
#2
Отправлено 21 Март 2011 - 01:53
Отрадно видеть патриотов на нашем форуме =))
Все-таки гуглский перевод я здесь выложу, потому что не все знают украинский. А познакомиться с таким интересным человеком как вы, хотят.
Я восстанавливаю свой, дневник, после того как он куда-то бесследно исчез. Но это уже не важно, главное это то что после большой паузы я снова вернулся к этому общества. То есть на сайт, где меня поддерживающих. Сразу хочу объяснить, чего я пишу на украинском языке. Не хочу, чтобы меня снова забанили, потому, что после этого снова начнутся частые срывы. Я просто хочу, чтобы первый пост этого дневника был на родной речи, чтобы меня поддерживали не только вы, но и Украины. Возможно вы не поймете, этого, и как говорят''Те кто смотрят - увидят, кто слушает-услышит''. И еще, спасибо тем кто поддерживал меня, кто вдохновлял на борьбу, особенно благодарю русскоязычным пользователям. Вот такой маленький вступление в моего дневника. И еще, боритесь и никогда не сдавайтесь.
#3
Отправлено 21 Март 2011 - 06:54
В сердце огонь не погас, Кто не с нами, тот против нас!
Ария
Сообщение отредактировал Pion: 21 Март 2011 - 06:54
#4
Отправлено 21 Март 2011 - 12:27
#5
Отправлено 21 Март 2011 - 14:15
Но для начала хочу сказать, что я вынужден писать на чужом языке,
Для меня Украинский, Белорусский и Русский языки одного народа, единственное что первые два я не понимаю. Очень печально слышать что их считают чужими друг к другу. Удачи тебе в преодолении порока...
#6
Отправлено 21 Март 2011 - 14:26
Я відновлюю свій, щоденник, після того як він кудись безслідно зник. Але це вже не важливо, головне це те що після великої паузи я знову повернувся до цього суспільства. Тобто на сайт, де мене підтримуюють. Відразу хочу пояснити, чого я пишу на український мові. Не хочу, щоб мене знову забанили, тому, що після цього знову почнуться часті зриви. Я просто хочу, щоб перший пост цього щоденника був на рідний мові, щоб мене підтримували не тільки ви, але й Україна. Можливо ви не зрозумієте, цього, та як кажуть ''Ті хто дивляться- побачать, хто слухає-почує''. І ще, дякую тим хто підтримував мене, хто надихав на боротьбу, особливо дякую україномовним користувачам. Ось такий маленький вступ до мого щоденника. І ще, борітесь і ніколи не здавайтесь.
Извини, но я искренне не понимаю такого стремления украинцев везде написать что-то на украинском. Встречаю это часто на других сайтах (и заметь, сайты не в зоне .ua) Вот и тут - сайт находится в зоне .ru, думаю, что бОльшая часть посетителей из России тоже. Я не понимаю этот язык, на этом языке никто кроме самих выходцев с Украины не разговаривает. Так зачем же писать на заведомо непонятном большинству языке? Показать какую-то свою уникальность и исключительность? Я же не пишу на русском на английских форумах.
#7
Отправлено 21 Март 2011 - 14:59
Я відновлюю свій, щоденник, після того як він кудись безслідно зник. Але це вже не важливо, головне це те що після великої паузи я знову повернувся до цього суспільства. Тобто на сайт, де мене підтримуюють. Відразу хочу пояснити, чого я пишу на український мові. Не хочу, щоб мене знову забанили, тому, що після цього знову почнуться часті зриви. Я просто хочу, щоб перший пост цього щоденника був на рідний мові, щоб мене підтримували не тільки ви, але й Україна. Можливо ви не зрозумієте, цього, та як кажуть ''Ті хто дивляться- побачать, хто слухає-почує''. І ще, дякую тим хто підтримував мене, хто надихав на боротьбу, особливо дякую україномовним користувачам. Ось такий маленький вступ до мого щоденника. І ще, борітесь і ніколи не здавайтесь.
Извини, но я искренне не понимаю такого стремления украинцев везде написать что-то на украинском. Встречаю это часто на других сайтах (и заметь, сайты не в зоне .ua) Вот и тут - сайт находится в зоне .ru, думаю, что бОльшая часть посетителей из России тоже. Я не понимаю этот язык, на этом языке никто кроме самих выходцев с Украины не разговаривает. Так зачем же писать на заведомо непонятном большинству языке? Показать какую-то свою уникальность и исключительность? Я же не пишу на русском на английских форумах.
не звертайте на це уваги (не обращайте на это внимания) , чем больше языку внимания тем больше мовных(языковых) проблем
#8
Отправлено 21 Март 2011 - 15:27
Короче, за толерантность)))
Ты лучше напиши как ты докатился до такой жизни ( я про онанизм и решение с ним завязать))))
#9
Отправлено 22 Март 2011 - 13:32
Онанізм нівелює особистість.
#10
Отправлено 22 Март 2011 - 14:24
Хорошо, что вы храните свой язык, культуру и веру.
#11
Отправлено 23 Март 2011 - 01:36
#12
Отправлено 23 Март 2011 - 11:02
#13
Отправлено 23 Март 2011 - 11:39
#14
Отправлено 23 Март 2011 - 21:43
#15
Отправлено 25 Март 2011 - 02:42
Місто дрімало в тихий задумі. Лив холодний літній дощ. Великі краплі падали на розпечений асфальт, розбиваючись об нього. ''Пора закінчувати, це продовжувалось занадто довго''-, подумав я. ВІН стояв на інший стороні вулиці і криво усміхався своєю кістлявою мордою. Стара смердюча шкіра звисала з його кісток, нічого не свідчило про те, що ВІН живий, лиш пагорб в районі паху був свідченням протилежного.
- Ти не зможеш мене вбити тому, що я частинка тебе! - прохріпів ВІН.
- Зараз побачимо,- відказав я.
В ЙОГО руках блиснула сокира. ''Блін, а я думав що зможу задавити його тільки думкою.'',- подумав я. Раптом ВІН змахнув сокирою і стрибнув у повітря. Здавалось час зупинився, лиш листя тихо шелестіло, але часу для роздумів не було, тому я витягнув шалблюку і стрибнув назустріч долі. Наша зброю брязнула, посипались іскри і ми підхоплені невідомою силою почали кружляти в смертельному танку. Удари були страшної сили, сипались іскри, все злилось в нестримному вирі і залишилися тільки я і ВІН. Поглянувши ЙОМУ в очі я не побачив там нічого людського, лиш зло і підлість. Раптом сила яка носила нас зникла і ми зчепившись в пориві злості полетіли до землі. В польоти удари не припинялись, але в останню мить перед приземленням ВІН перевернувся через себе і викинув мене могутнім поштовхом. В польоті я побачив як ВІН уже став на ноги. Знову та ж сила штовхнула мене вперед, назустріч ЙОМУ, який теж нісся до мене. Наша зброя знову зійшлась в нелюдському поєдинку, а лиця перекривились від болю і гніву, який накопичувався роками. Раптом ВІН підняв свою руку з сокирою надто високо, що дало мені знову рубанути прямо по ній. Вона впала на землю разом із сокирою, а з рани потекла густа червоно-біла кров. Наступний мій удар прийшовся йому по черепу, який розвалився на дві частини. ''Ось і все'',- подумав я. Та як виявилось не все. Шматки черепа почали самі по собі з'єднуватись. Незабаром ЙОГО череп був уже цілком цілий.
- Ти не вб'єш мене людино!- засміявся мій найзліший ворог.
-Ти думаєш ти такий хитрий, а ось тобі!- викрикнув я, і з розмаху встромив шаблюку собі в живіт. Болю не було, але ВІН раптом впав на коліна, з ЙОГО рота почала бризкати кров і гній, черево розійшлось і звідти випали нутрощі. ОНАНІЗМ помирав. Він ще раз шарпнувся в агонії і замовк на віки. Я подивився на саму, але її там не було, шаблюка лежала збоку. Це була перемога...
#16
Отправлено 25 Март 2011 - 13:19
![smile.gif](style_emoticons/default/smile.gif)
#17
Отправлено 26 Март 2011 - 00:30
#18
Отправлено 26 Март 2011 - 20:10
#19
Отправлено 27 Март 2011 - 00:54
#20
Отправлено 27 Март 2011 - 02:56
Количество пользователей, читающих эту тему: 0
0 пользователей, 0 гостей, 0 анонимных